Як тихо на землі! Як тихо!

 Василь Стус

 Як тихо на землі! Як тихо!
 І як нестерпно — без небес!
 Пантрує нас за лихом лихо,
 щоб і не вмер і не воскрес.
 Ця Богом послана Голгота
 веде у паділ, не до гір.
 І тінь блукає потаймир,
 щовбами сновигає потай.
 Пощо, недоле осоружна,
 оця прострація покор?
 Ця дума, як стріла, натужна,
 оцих волань охриплий хор?
 Та мури, мов із мертвих всталі,
 похмуро мовили: чекай,
 ще обрадіє із печалі
 твій обоюдожалий край.