Вечорова гармонія

 Шарль Бодлер

 (Перекладач Михайло Драй-Хмара)
 
 Вечірній час прийшов. На кожній стебелині
 вже квіти куряться, немов кадильний дим;
 і звуки, й пахощі в повітрі голубім;
 меланхолійний вальс, кружіння й млості дивні.
 
 Вже квіти куряться, немов кадильний дим;
 ридає скрипка десь, як серце в самотині;
 меланхолійний вальс, кружіння й млості дивні;
 сумна краса небес в спокої віковім.
 
 Ридає скрипка десь, як серце в самотині,
 зненавидівши те, що чорним звуть нічим;
 сумна краса небес в спокої віковім,
 пірнуло сонце в кров, що застигає в сині...
 
 Зненавидівши те, що чорним звуть нічим,
 шукає серце втіх в минулій світлій днині.
 Пірнуло сонце в кров, що застигає в сині,
 а слід горить в мені потиром золотим.