Батурин

Іван Драч

Пасуться кози на твоїх руїнах,

Батурине, мій орле сивих сліз.

Це з круч твоїх гетьманська Україна

Пішла на чорториї під укіс,

Це з крил твоїх скривавлена пір'їна

Летить і досі міражам навкіс.

Батуринці не стали на коліна —

І їх змісили в огняний заміс.

Буяють картоплі довгасті, як поліна,

По тінях Чечеля над ними стогне віз.

Бедрате плем'я вавилонських кіз

Тобі, Вітчизно, припнуто до віна.

Кричать в мені твої затяті душі.

Тут Розумовський клином був проріс,

Тут бур'яни, мов ліс, гудуть на виднокружжі

Й немає кіс на цей захланний ліс.

В косах дівочих палахкочуть ружі.

Жалобниці — о Чорне море кіс!

Дві чорні грушки з Мотриної груші

Тобі на чорну пам'ять я привіз...